V předvečer jednoho z nejsmutnějších výročí národů Československa a i civilizovaného světa...
	
V Praze  bude odhalen obelisk připomínající sebeupálení Ryszarda Siwce v roce 1968.

V předvečer 42. výročí invaze vojsk Varšavského Paktu vůči Československu bude před sídlem ÚSTR vztyčen pomník k uctění Poláka, který na to, aby vyjádřil odpor proti totalitarismu, věnoval svůj život.     

Fundátorem obelisku je polská Rada Ochrany Památky Válek a Mučednictví (Rada Ochrony Pamięci Walk i Męczeństwa), a organizátorem oslavy je Polský Institutu v Praze, autorem je sochař  Marek Moderau. Vyroben je z černého mramoru, má výšku něco přes dva metry a základnu o straně 60 cm. Na jeho třech stěnách se bude vyjímat nápis ve třech jazycích - polském, českém a anglickém: "Ryszard Siwiec (1909-1968), bývalý voják Armii Krajowej (Zemské Armády -  vojsko, bojující za války paramilitárním způsobem proti nacistickým okupantům a po válce proti bolševické tyranii - pozn. překl.), vykonal sebeupálení  v aktu odporu proti vpádu vojsk Varšavského Paktu na teritorium Československa. Ve jménu pravdy položil oběť nejvyšší".

Slavnosti se zúčastní mj.: Náměstek maršálka Senátu  Zbigniew Romaszewski, generální tajemník Rada Ochrany Památky Válek a Mučednictví  Andrzej Krzysztof Kunert a český náměstek premiéra  Radek John. Přítomen bude také polský režisér  Maciej Drygas, jenž o Ryszardowi Siwcovi v r.  1991 natočil domumentární film s názvem  "Uslyště můj křik".

Ryszard Siwiec se 8. září 1968  během ústředních dožínek na Stadionu Desetiletí  v přítomnosti partajních vůdců, diplomatů a stotisícové veřejnosti polil rozpouštědlem a zapálil křiče: "Protestujte!". Předtím rozhodil letáky s výzvou k protestu. Zemřel 12. září 1968 na následky popálenin na více než 85 procentech těla. Pochován je na hřbitově v   opaření   Przemyślu.

***
Potud Gazeta Polska, Gazeta Niezależna, Nasz Dziennik a další solidní polské noviny. Čtenári "Šinágl-novin" si zajisté vzpomenou na obsáhlé pojednání o Ryszardovi Siwciwu v minulosti, takže si jej mohou v archivu  nalistovat. A tak jen z dnešní Varšavy: Stadion Desetiletí si dříve narození asi vzpomenou třeba z televizních přenosů šedesátých let, kdy se na tomto stadionu hrál fotbal nebo také na něj přijížděl "Závod Míru Praha-Berlín-Varšava". V letech osmdesátých už z něho bylo jen velké tržiště, ale to v jeho okolí funguje nakonec dodnes. Nejnověji  se stánkaři už  vietnamskými či dalšími z exotických pro nás končin planety. A blízkou budoucnost označují z daleka viditelné siluety vysokých jeřábů a pod nimi  pomalu do výše rostoucí moderní  tribuny. Z centra od známého Paláce to není daleko - po nejdelší varšavské třídě Aleje Jerozolimskie k Visle je to kousek, a pak přes ní po monumentálním mostě Poniatowského na její východní břeh. Bude to  velký fotbalový stadion, na kterém bude v roce 2012 zahájeno Mistrovství Evropy ve Fotbale, jehož bude Polsko hospodářem. 

VL.K. 20.8.2010